JAK POROZUMĚT BIBLI?
3 – Pozorování

V jedné knize o II. světové válce jsem se dozvěděl, že jedni z nejlépe vycvičených mužů v armádě bývali průzkumníci, případně agenti-špióni: museli mít vynikající pozorovací schopnosti pro zběžné/rychlé pozorování, ale i smysl pro detail a museli být schopni své pozorování srozumitelně předat analytikům. Ti z pouhých náznaků, případně i částečných informací museli umět odvozovat srozumitelné a jednoznačné závěry.

Čtenář Bible, pokud se chce naučit jí porozumět, se musí stát tak trochu průzkumníkem i analytikem. Dobré zběžné pozorování je tedy další krok k tomu, abychom porozuměli textu, který před námi leží.
Pokud tedy máme porozumět nějakému oddílu z Bible, pak je dobré udělat si základní celkový obraz o tom, co jsme přečetli. A to se dá udělat následovně:

1)	Poznamenat si, jaký máme celkový dojem ze čteného textu.
2)	Poznamenat si, jaká je základní tématika tohoto textu. Všímat si jednotlivých dějů a nejdůležitějších myšlenek.
3)	Poznamenat si, co nám na první/druhé přečtení nebylo jasné, čemu jsme neporozuměli.
4)	Poznamenat si, co nás vysloveně zaujalo/zarazilo/překvapilo.
5)	Poznamenat si, kde dochází ke změnám: místa a průběhu události, v jednání a názoru lidí, jednotlivých důrazů.
6)	Pokusit se zjistit širší souvislosti textu – za jakých okolností byl napsán, jaké je jeho historické pozadí.

Je důležité se na počátku příliš nevěnovat detailu, na ten ještě budeme mít čas. Nepokoušet se při „zběžném průzkumu“ text analyzovat a dělat předčasné závěry. I na to bude dost času později.

Na začátku zmíněným průzkumníkům či špiónům v jejich úkolu mnohdy pomáhaly jednoduché otázky. Otázky jsou něco, s čím máme zkušenost patrně všichni. Patrně proto, že se pomocí otázek a odpovědí často učíme těm nejzákladnějším věcem. Někdy jsou naše zkušenosti pozitivní – když nám na naše otázky dokázal někdo uspokojivě odpovědět, případně jsme my byli schopni dát uspokojivé odpovědi. Nebo máme zkušenosti negativní – když naše otázky někdo odbyl, nebo jsme to byli my, kdo jsme druhé odbyli… Však jistě znáte tu neodbytnou dětskou otázku: „Proč?!“
Jeden novinářský bonmot dokonce říká: „Jediná hloupá otázka je ta, která nebyla nikdy položena.“ Naráží na skutečnost, že otázky jsou něčím, co nás může dovést k cíli a zároveň nás učí kritickému myšlení – pomocí vhodných otázek se totiž můžeme dozvědět více, než se na první pohled zdá.
I při četbě Písma nám v mnohém mohou pomoci dobré otázky. A „dobré“ kupodivu neznamená nutně „složité“.

1)	Kdo? Kde? Kdy?
nám usnadní uspořádat obsah čteného oddílu a ujasnit si skutečnosti, které se týkají osob, místa a času.

2)	Co?
pomáhá zaměřit se na hlavní body textu:
* hlavní události, pokud jde o příběh
* pisatelovy argumenty v případě pojednání
* pisatelovy emoce či svědectví obsažené v poezii
* pisatelovu vizi/poznání ve zjevení

3)	Jak?
napomáhá nám vystihnout způsob jednání/chování lidí (účastníků příběhu)

4)	Proč?
umožňuje odhalit smysl/důvod popisovaných událostí, lidských činů či chování

5)	Jaký je výsledek?
nastiňuje reakci posluchačů, účastníků příběhu, vede k závěru či vyvrcholení

Pokud se pokoušíš o hlubší studium, pak není od věci si své letmé poznatky ze čtení, i odpovědi na zjišťovací otázky poznamenat. Později nám to může pomoci při podrobném rozboru textu, sledování detailů i vyvozování závěrů.

Literatura:
Ada Lum, Jak uplatnit Bibli v životě, CB Letovice, Letovice 1993.
Dan Drápal, Vladimír Vácha: Příručka pro čtení Písma, Ampelos, Praha 2000.
Gordon D. Fee, Douglas Stuart, Jak číst Bibli s porozuměním, Návrat domů, Praha 2005.

Pro Křesťanské společenství Nymburk
z různých materiálů sestavil a sepsal
Petr Plaňanský