JAK POROZUMĚT BIBLI?
6 – Inspirace textu, co tam doopravdy je a co o tom můžeme říci

Rád bych se v tomto díle zastavil u inspirace – to je totiž něco velice zvláštního. Asi si vzpomeneme na umělce (hudebníky, spisovatele, filmaře, či malíře), kteří tak často hovoří o inspiraci. Oni sami potvrzují, že inspirace je něco, co přichází zvnějšku. Ve starověku se mělo za to, že k uměleckému dílu nás inspiruje duchovní svět (určití duchové, kteří vdechují umělcům nápady). Toto spojení není daleko od skutečnosti. Otázkou ovšem zůstává, jací „duchové“ inspiraci přinášejí…

Pokud pracujeme s Biblickým textem, potřebujeme mít stále na paměti, že jde o text, který je inspirován Duchem svatým, jinými slovy: za Božím slovem a jeho inspirovaností, autoritou a autentičností stojí samotný Bůh. Slovo inspirace pochází z latiny a znamená „vdechnutí“. Tedy slovo Písem bylo určitým způsobem autorům „vdechnuto“.

Veškeré Písmo pochází z Božího Ducha a je dobré k učení, k usvědčování, k nápravě, k výchově ve spravedlnosti, aby Boží člověk byl náležitě připraven ke každému dobrému činu. (2. Timoteovi 3:16-17)

Úkol inspirovaného Božího slova pro nás je srozumitelný každému: zachraňuje nás, vede nás od sebe samotných a naší nedokonalosti ke svatému, dokonalému Bohu. Činí z nás někoho nového a připravuje nás vstupovat do věcí a úkolů, které jsou dobré.

Toto nejprve znajíce, že žádného proroctví Písma svatého výklad nezáleží na rozumu lidském. Nebo nikdy z lidské vůle nepošlo proroctví, ale Duchem svatým puzeni jsouce, mluvili svatí Boží lidé. (2. Petrův 1:20-21, kralicky)

Překladatelé Kralické Bible spojením „Duchem svatým puzeni – mluvili svatí Boží lidé“ krásně vystihli podstatu inspirovanosti proroctví (tedy i Písma jako takového) – není to něco, co by souviselo s lidským rozumem, ale byl to Duch svatý, který v těchto lidech (a skrze ně) působil, dával jim promlouvat a dával jim i věcem porozumět. Nicméně ani toto tvrzení nepopírá jednu podstatnou věc: na vzniku Písma (tedy zaznamenaného Božího slova) se určitou měrou podílel Bůh i lidé, které si k tomu vybral.
V mnoha světových náboženstvích, která mají svá svatá písma, šlo buď o „nadiktování“ posvátných textů, nebo o nadpřirozené zjevení. Ke vzniku Židovských a křesťanských Písem se ke spolupráci spojil Bůh a člověk, a v tom jsou tato Písma ojedinělá: spolupracuje zde Stvořitel a jeho stvoření.

Inspirovanost je podstatná nejenom pro Písmo samotné (a je určitým vnitřním potvrzením jeho autority a autentičnosti), nýbrž je důležitá i pro nás. Abychom skutečně dobře porozuměli Písmu a uměli ho aplikovat ve svém životě, potřebujeme svou Bibli číst i studovat s modlitbou a pod mocí Ducha svatého. Je to On, kdo nám jednotlivé věci bude připomínat, otevírat a bude nám dávat porozumění.

Další důležitý prvek ke správnému výkladu a porozumění Písmu, je umění rozlišit mezi tím, co skutečně říká samotný text od toho, co v něm čteme/vidíme/slyšíme my sami.

Abychom tomu lépe porozuměli, představme si následující situaci. Na parkovišti před naším supermarketem dojde k dopravní nehodě: srazí se mlékař s pekařem. Máme tu několik přímých svědků a každý událost popíše ze svého úhlu pohledu. Svědci budou ovlivněni několika věcmi: jak jsou staří, jestli událost viděli celou nebo jenom její část, jestli mají vztah k těm, kdo havarovali, možná jejich popis ovlivní to, v jaké náladě zrovna jsou, a jistě budou limitováni tím, jak mají dobrý zrak, sluch a paměť. Děti budou vyprávět o tom, jak do sebe bouchla dvě auta a všude se rozlítly housky a vylilo mléko. Ženy budou hovořit o tom, jak byli oba řidiči havárií otřeseni přesto, že se jim nic nestalo. Muži budou hovořit o tom, kdo komu nedal přednost.
Nakonec se ale zjistí, že celou událost sledovala bezpečnostní kamera obchodu a natočila ji. Takže úplně nejpřesnější popis nehody nakonec poskytne záznam z kamery. Nicméně ta svědectví svědků budou také pravdivá, ale budou ovlivněna vnímáním svědků samotných.

S vnímáním Biblického textu je to podobné: je to určitý záznam, který něco vypovídá: především o vztahu Boha a člověka v konkrétní situaci (pro nás často vnímanou jako situaci modelovou). Naše svědectví o něm je pak ovlivněno námi samotnými: našim přístupem, zkušenostmi, vnímáním, porozuměním.

1)	Faktické poznatky – to je to, co skutečně říká samotný text, který studujeme (v jednotlivých dílech našeho seriálu jsme se naučili vysledovat a poznamenat si ty nejdůležitější body).

2)	Všeobecné poznatky – to jsou skutečnosti, které známe z jiných zdrojů (to mohou být třeba spisy z tehdejší doby, nějaké poznatky vycházející z archeologických nálezů), ty nám pomáhají porozumět době vzniku textu a jeho vztahu k historickým událostem.

3)	Důsledky – co způsobují (jaký mají dopad) na život posluchače/čtenáře jednotlivé skutečnosti nebo souhrny skutečností.

4)	Názory – zde můžeme přemýšlet nad tím, jaké možné varianty/pohledy výkladu (nejenom v minulosti mezi rabíny, či v církvi, ale i aktualizovaného pro nás a naši situaci) se nabízejí.

5)	Představivost – zde můžeme nechat pracovat naši představivost a přemýšlet nad tím, „co nám ta situace připomíná“ (pokusit se zapojit své emoce, „vžít se do kůže“ aktérů příběhu).

6)	Výklad – co je v textu míněno skutečnostmi (kam to ukazuje/směřuje) a jaké to přináší důsledky.

7)	Identifikace – jací lidé (postavy) mají osobní vztah k tématu (ať už v příběhu samotním a nebo v naší situaci), jinými slovy: koho se to týká.

8)	Aplikace – co z toho vyplývá pro nás dnes (co považujeme za důležité/praktické).

9)	Úvaha – co je vykonstruováno na základě jedné/několika/žádné skutečnosti (tedy z čeho vychází náš závěr, zda je dostatečně podložen samotným textem a zda přihlíží ke všem možnostem)

10)	Zduchovnění – co je přeměněno z reality na bohatý symbolismus (kde se používá řeč symbolů, proč a co doopravdy znamená).

Tímto dílem jsme zakončili interpretaci Písma, za sebou máme i poznávání, takže před námi je poslední část a tou je aplikace do našich každodenních životů.

Literatura:
Huy Min Park: Seminář o studiu Bible (nedatovaný samizdat)
Ada Lum: Jak uplatnit Bibli v životě, CB Letovice, Letovice 1993.
Dan Drápal, Vladimír Vácha: Příručka pro čtení Písma, Ampelos, Praha 2000.
Gordon D. Fee, Douglas Stuart: Jak číst Bibli s porozuměním, Návrat domů, Praha 2005.

Pro Křesťanské společenství Nymburk
z různých materiálů sestavil a sepsal
Petr Plaňanský