Co asi tak zmůžu?

Ahoj kamarádi jestlipak jste se už octili v situaci, kdy jste něco měli udělat, či někomu pomoci, ale nevěděli jste, jestli to vůbec dokážete?

Sám jsem něco takové zažil mnohokrát. A nejenom ve věku, v němž jste nyní vy. Někdy jsem si dokonce zoufal, jestli „se na něco vůbec hodím“, či se ptal „jestli jsem druhým vůbec nějak prospěšný“.

Představte si, že to samé se stávalo muži, kterého Bible nazývá nejtišším člověkem, tedy člověkem opravdu pokorným. Těžkou situaci prožil nejednou. Ve skutečnosti musel zápasit s nepříznivými okolnostmi neustále a někdy i s vlastní malou sebedůvěrou. Pokud jste hádali, že jde o Mojžíše, hádali jste správně
Než se vydal pro svůj národ do Egypta, setkal se s Hospodinem. A nebylo to setkání ledajaké, Bůh se mu dal poznat a pak ho pověřil úkolem. Jenže Mojžíš byl plný pochybností (jak se píše v knize Exodus 4:1-5):

Mojžíš však znovu namítal: „Nikoli, neuvěří mi a neuposlechnou mě, ale řeknou: Hospodin se ti neukázal.“ Hospodin mu řekl: „Co to máš v ruce?“ Odpověděl: „Hůl.“ Hospodin řekl: „Hoď ji na zem.“ Hodil ji na zem a stal se z ní had. Mojžíš se dal před ním na útěk. Ale Hospodin Mojžíšovi poručil: „Vztáhni ruku a chyť ho za ocas.“ Vztáhl tedy ruku, uchopil ho a v dlani se mu z něho stala hůl. „Aby uvěřili, že se ti ukázal Hospodin, Bůh jejich otců, Bůh Abrahamův, Bůh Izákův a Bůh Jákobův.“

Určitě jste už někdy na výletě s rodiči sebrali ze země pořádný klacek a udělali si z něj hůl, aby se vám lépe šlo do kopce. Mojžíš měl také takovou hůl. Jenže jemu nesloužila jen jako opora při cestě do kopce, nýbrž ji měl i jako zbraň. Byl pastevcem a své ovce potřeboval něčím bránit. A právě tady je na našem dnešním příběhu něco doopravdy zvláštního. Hospodin se ptá Mojžíše: „Co to máš v ruce?“
Zvláštní, že? Pán Bůh přeci ví všechno, alespoň se to o něm říká. A najednou, jako by nevěděl, že Mojžíš je pastýř a samosebou, že má v ruce hůl.
Zapamatujme si, že když se Pán Bůh na něco ptá, není to proto, že by něco nevěděl, nýbrž se ptá kvůli nám samotným. Ta otázka byla tedy určena Mojžíšovi, aby si uvědomil, že Pán Bůh může použít ke své slávě a k tomu, aby mu druzí uvěřili, doopravdy cokoliv. Tedy i docela obyčejnou pastýřskou hůl.
A tak Mojžíš odpovídá. Možná, že kdyby měl víc času, asi by se té otázce divil. Jenže čas nemá, protože Hospodin po něm chce, aby si vyzkoušel, k čemu dobrému může taková obyčejná hůl posloužit. A když Mojžíš udělá, co po něm Bůh žádá, stává se z hole had a pak zase obyčejná hůl. To všechno se stalo proto, aby Izraelci Mojžíši uvěřili, až jim bude vyprávět, jak se potkal s Bohem.
No, je pravda, že nikomu z nás se had z hole asi nestane, ať už s ní budeme házet na zem, jak budeme chtít. Proč? Myslím, že důvod je celkem jednoduchý: nikdo z nás není Mojžíšem. A i náš úkol v tomto životě je jiný, než byl Mojžíšův. Jde o to, abychom svůj úkol dokázali najít a pokusili se ho naplnit.
Ale i tak není špatné hledat odpověď na otázku, kterou dostal Mojžíš: „Co máš v ruce?“, nebo jinak: „Co máš, čím jsi obdarován, co můžeš pro mou oslavu použít?“
Můj milý kamaráde, už jsi někdy přemýšlel nad tím, čím zvláštním jsi obdarován?
Je mi úplně jasné, že je jednodušší vidět talent a obdarování druhých: někomu jde perfektně počítat, někdo jiný krásně zpívá, další překrásně maluje, či rychle běhá… Je hrozně nebezpečné se srovnávat s druhými, protože pak tě hned napadne: „No jo, ale co já? Já vlastně neumím nic zvláštního. Může si mě Pán Bůh nějak použít v životě druhých?“
Mám pro tebe dobrou zprávu. Pán Bůh si pro svou oslavu může použít právě TEBE! Třeba potřebuje někoho, kdo je ochotný druhému pomoci, nebo se na něj usmát, či pohladit někoho zarmouceného.
Rád bych tě povzbudil k tomu, abys i ty hledal své zvláštní obdarování. A aby ses nebál je použít k Boží slávě, jako se Mojžíš naučil k Boží slávě použít svou docela obyčejnou pastýřskou hůl.

Petr Plaňanský